![Rytas Kupčinskas | lrs.lt nuotr. Rytas Kupčinskas | lrs.lt nuotr.](https://alkas.lt/wp-content/uploads/2013/02/spaudos-konferencija-seime-kupcinskas-300x226.jpg)
Gegužės 7 d. 10.30 val. Lietuvos Respublikos Seime įvyko spaudos konferencija tema „Ginkime konstitucines vertybes“. Jos rengėjai Seimo nariai prof. Povilas Gylys, Rytas Kupčinskas bei grupė intelektualų ir Lietuvos žmogaus teisių koordinacinis centras.
Konferencijos rengėjai aptarė Lietuvos intelektualų ir nevyriausybinių organizacijų atvirą laišką kandidatams Lietuvos Respublikos Prezidento rinkimuose, kandidatams rinkimuose į Europos Parlamentą, taip pat Lietuvos Respublikos rinkėjams (žr. žemiau paskelbtą laišką).
Konferencijoje pasisakė teisės filosofas prof. Saulius Arlauskas, filosofas hum. m. dr. Krescencijus Stoškus, Lietuvos žmogaus teisių asociacijos pirmininkas Vytautas Budnikas ir kiti.
Tiesioginę spaudos konferencijos transliaciją iš Seimo galima buvo stebėti ČIA arba ČIA.
Vykstant spaudos konferencijai jos dalyviams galima buvo internetu pateikti klausimus. Nuoroda į klausimų uždavimo sistema (veikė spaudos konferencijos metu) ČIA.
Netrukus bus paskelbtas spaudos konferencijos tiesioginės transliacijos iš Seimo vaizdo įrašas:
Kandidatams į Lietuvos Respublikos Prezidentus
Kandidatams rinkimuose į Europos Parlamentą
Lietuvos Respublikos Seimo nariams
Lietuvos rinkėjams
Žiniasklaidai
DĖL MŪSŲ ŠALIES VERTYBIŲ BŪKLĖS
ATVIRAS LAIŠKAS
2014 m. gegužės 2 d.
Daugelio žmonių atmintyje yra įsirėžęs laikas, kai prasidėjo Lietuvos išsilaisvinimas iš totalitarinės valstybės gniaužtų. Jis reiškė ne tik išsiveržimą iš represinės sistemos, bet ir priartėjimą prie laisvojo pasaulio, kuris tada atrodė daug teisingesnis, humaniškesnis, protingesnis ir darnesnis. Dėl to visi jutome ypatingą entuziazmą ir moralinį pakilimą.
Tačiau gana greitai mus apėmė nerimas. Valdymui nebuvome pasirengę, o gundymų labai daug. Išlaisvintos griaunamosios jėgos pasirodė nepalyginamai stipresnės už kuriamąsias, sužadintas egoizmas įžūlesnis už norą sugyventi, aistringas troškimas atkeršyti stipresnis už sveiką protą ir demokratinius bendravimo įgūdžius. Padėtį šalyje kontroliuoti sekėsi sunkiai. Stigo ne tik patirties ir išminties, bet neretai ir geros valios.
Daug vilčių ir galimybių mums atvėrė išėjimas į Vakarų pasaulį. Ten buvo sukauptos pagrindinės moderniosios civilizacijos vertybės: pilietinių laisvių tradicijos ir aukščiausios kvalifikacijos, demokratinės normos ir technologijos, teisinės sistemos ir universitetai, pagrindinės mokslo teorijos ir meno šedevrai, filosofijos idėjos ir muziejiniai raritetai. Todėl vis labiau glumino, kad iš Vakarų pasaulio buvo skubama perimti toli gražu ne tai, kas vertingiausia, kas skatintų mūsų valstybės atgimimą ir kultūrinę brandą, o tai, kuo ėmėsi prekiauti pats skurdžiausias andergraundas, ką lengviausia mėgdžioti ir kopijuoti, kas lėkščiausia, paradoksaliausia ir destruktyviausia. Sunku buvo stebėti, kai griaunamos fundamentaliosios žmogiškojo gyvenimo normos ir vertybės, kai taip lengvai pasiduodama mirties „kultūrai“, kai nutrinamos ribos tarp profesionalumo ir diletantiškumo, tarp mokslo ir šarlatanizmo, o mokesčių mokėtojų sąskaita yra apmokama už primityviausias patyčias iš tautos, žmogaus orumo ir civilizuotumo. Skaudu buvo ir tebėra matyti, kai visuomenei diegiama laisvė – be atsakomybės, politika – be tautos interesų suvokimo, teisėtvarka – be teisingumo, viešas bendravimas – be elementarios pagarbos žmogui. Buvome gyvi liudininkai to proceso, kuris patyčias ėmė vadinti juokavimais, abejingumą – tolerancija, vaikėziškus pasimaivymus – meno kūryba. Mūsų akyse meilę pakeitė seksas, santuokinius asmenis – sugyventiniai. Dabar yra „išaiškinta“ net ir tai, kad žmogaus lytis jau neturi prasmės, kad buvimas tėvu ir motina yra tik senas įprotis, bet kokia žmonių pora gali vadintis šeima.
Praėjo 23-eji metai. Rodos, jau turime daug ko: sparčiai gražėja miestai, gatvės perpildytos automobilių, pilnos prekių parduotuvės, net kvapą užima techninės naujovės… Galiausiai gyvename Europos Sąjungoje, esame įgiję tam tikras tarptautinio saugumo garantijas, galime laisvai judėti, kalbėti ir rašyti. Bet tai mažai tedžiugina, o nusivylimas tik gilėja. Europos Sąjungoje gyvename vos dešimt metų, bet per tą laiką netekome beveik trečdalio jaunų šalies kūrėjų. Savo gimtajame krašte jie jautėsi palikti likimo valiai, bejėgiai ir niekam nereikalingi. Apie du trečdaliai abiturientų šiandien ketina palikti Tėvynę ir papildyti užsienio darbo rinką. Turime pripažinti, kad mūsų valstybė ir jos administracija iki šiol nesugebėjo sudaryti sąlygų, kad visi įstengtume išgyventi savo šalyje. Dėl to liovėmės stebėtis, kad ne tik žymi dalis emigrantų, bet ir kai kurie Lietuvos gyventojai jau nebenori būti lietuviais ir su panieka taria Lietuvos vardą.
Mus gniuždo ne tik didžiausia emigracija. Šalyje įsiviešpatavo stipriojo kultas, agresyvumas, neįsivaizduotas žiaurumas ir panieka žmogui. Čia daugiausia savižudybių, neregėti nusikaltimų mastai ir formos… Visuose socialiniuose sluoksniuose išplito kraštutinis egoizmas, nihilizmas, cinizmas, viešos patyčios, neapykanta žmoniškumui ir vulgarybių “kultūra”. Kartais atrodo, kad peržengėme elementariausias civilizuotumo normas ir užmiršome visus žmogiškojo bendravimo ir sugyvenimo būdus. Beveik jau norma tapo nusivylimas savo valstybe. Vis sparčiau klimpstame į gilią moralinę, o kartu ir demografinę krizę.
Mums labai reikėtų įsiminti žymaus civilizacijų istorijos tyrinėtojo A. Toinbio perspėjimą: „Civilizacijų niekas nesunaikina, jos baigiasi savižudybe“. Dažnai tai būdinga ir tautoms. Bet mes kol kas tik stebime, kaip uoliai skiepijamas lėkščiausias hedonizmas ir aklo vartojimo godulys, tyčiojamasi iš žmogaus orumo, menkinamas teisingumas, naikinamos bazinės padorumo normos ir vertybės.
Mėgstama sakyti, kad šios bėdos būdingos visai Vakarų civilizacijai, kad ji taip pat išgyvena krizę. Galbūt ir taip. Bet tai nesumažina mūsų atsakomybės už savo tautos išlikimą ir jos kultūrą. Juolab kad paprastos demokratinės permainos stringa kiekviename žingsnyje, o žmonių tarpusavio santykiai, jų dvasinė būklė beveik negerėja. Nors valstybės teisinės normos per Nepriklausomybės laikotarpį gerokai sutvirtėjo, tačiau kriminalinės grupuotės nenyksta: jos traukiasi į šešėlį arba suauga su legaliu verslu bei valdžios institucijomis. Valstybės turtas atsiduria ne sąžiningiausiųjų, bet sukčiausiųjų rankose, o su turtu jiems pereina ir viešpatavimo galia. Nepažeidžiamos lieka tik stipriųjų „teisės“ ir galingųjų kultas…
Šio laiško atsiradimą paskatino ne tik stiprėjantis pilietinis aktyvumas, bet ir vieši dvasininkų, įtakingų kultūros kūrėjų, pavienių verslininkų pareiškimai imtis pilietinės atsakomybės už savo šalies likimą. 2013 m. lapkričio 26 d. krikščionių bažnyčių ir bendruomenių vadovai Lietuvoje bei įgaliotieji atstovai pasirašė bendrą Memorandumą. Juo siekiama atkreipti visuomenės dėmesį į viešojoje erdvėje skleidžiamas pažiūras, kurios yra nukreiptos prieš žmogaus prigimtį, kelia grėsmę šeimai, santuokos institutui, telkia pastangas atimti iš žmogaus teisę gimti ir gyventi, o iš tėvų teisę auklėti vaikus pagal savo įsitikinimus bei istorijos patikrintas vertybes. Ši senus konfesinius nesutarimus peržengianti krikščioniškų bažnyčių vienybė šiandien galėtų būti geras pavyzdys visų Lietuvos gyvenimo sričių lyderiams ir kitoms ryškioms asmenybėms, kaip rūpestis tautos išlikimu turėtų susodinti prie bendro stalo skirtingų pažiūrų ir interesų žmones.
Prisijungdami prie šių išskirtinio dėmesio reikalaujančių pastangų, mes kreipiamės į visus geros valios žmones, kviesdami susitelkti tam, kad prasidėtų ryžtingas ir solidarus moralinis pasipriešinimas visoms sparčiai plintančioms ir destruktyvių jėgų platinamoms dvasinės savinaikos formoms. Pribrendo laikas ryžtingai atmesti neatsakingą, patologišką ir komercializuotą “išsilaisvinimą” iš istoriškai patikrintų civilizuotumo, padorumo ir žmoniškumo normų.
Kreipiamės į visus pilietiškai užsiangažavusius visuomeninių organizacijų, kultūros įstaigų vadovus, mokslininkus, menininkus, mokytojus, valstybės įstaigų tarnautojus, į pozityvių gyvenimo formų kūrėjus, nuo kurių priklauso mūsų atgimstančios valstybės ateitis, priešintis bendražmogiškų vertybių, nacionalinių papročių ir tradicijų naikinimui. Raginame saugoti ir ginti pagrindines žmogaus teises ir laisves, įtvirtintas Visuotinėje žmogaus teisių deklaracijoje, Tarptautiniame pilietinių ir politinių teisių pakte, Tarptautiniame ekonominių, socialinių ir kultūrinių teisių pakte.
Primygtinai raginame būsimąjį (ją) Lietuvos Respublikos Prezidentą (ę), būsimuosius Europos Parlamento narius, Seimo Pirmininkę ir Seimo narius, Ministrą pirmininką ir visą Vyriausybę ištikimai saugoti mūsų konstitucines vertybes, priimti ir įgyvendinti tik tokius įstatymus, kurie:
– užtikrintų tiesioginės demokratijos galimybes ir visų piliečių dalyvavimą valstybės valdyme;
– derintų visų socialinių sluoksnių bei grupių interesus ir maksimaliai sumažintų žmonių socialinę atskirtį;
– esmingai sustiprintų visuomenės bendruomeniškumą ir pilietinį solidarumą;
– sudarytų sąlygas žmonėms ne tik išgyventi savo krašte, bet ir pradėti didžiuotis savo šalimi;
– puoselėtų laiko išbandytas tradicijas ir papročius, užtikrintų tautos ir jos kultūros istorinį tęstinumą;
– saugotų gimtąją žemę, tausotų jos resursus ir gamtinę aplinką;
– skatintų vaikų gimstamumą ir gintų tėvų teisę auklėti vaikus pagal savo pačių religinius bei dorovinius įsitikinimus;
– saugotų asmens ir šeimos gyvenimo privatumą, saugotų ir gintų šeimą, kaip svarbiausią visuomenės ląstelę;
– draustų pavojingą eksperimentavimą su žmogaus prigimtimi, stabdytų genetinį dizainą, vienalytes santuokas ir kt.;
– saugotų žmogaus orumą, minties, sąžinės, įsitikinimų, žodžio ir religijos laisvę;
– neleistų žmogaus paversti preke, draustų prostituciją, surogatinių motinų verslą;
– įgyvendintų savižudybių prevenciją, stabdytų grėsmingai platinamą ir plintančią mirties „kultūrą“;
– skatintų sąžiningą pilietinių ir moralinių pareigų atlikimą, didintų atsakomybę už duotą žodį, priesaiką ir priimamus sprendimus.
Privalome gerai įsisąmoninti visos dabartinės kartos moralinę atsakomybę už būsimas kartas ir tautos išlikimą. Kviečiame Lietuvos rinkėjus nelikti pasyviais civilizacinės dramos stebėtojais, o būti savo tautos, taigi ir savo pačių, išlikimo, subalansuotos kultūros, atsakingos laisvės gynėjais.
Būtina priešintis visoms demoralizacijos, nihilizmo ir kitoms dvasinės degradacijos formoms, kad tariamos pažangos vardu nebūtų palaikomas ėjimas iki susinaikinimo.
Parašai:
REGIMANTAS ADOMAITIS | Lietuvos kino ir teatro aktorius, Lietuvos Sąjūdžio iniciatyvinės grupės narys , apdovanotas DLK Gedimino III laipsnio ordinu, Lietuvos Nepriklausomybės medaliu, ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro didžiuoju kryžiumi, Nacionalinės premijos laureatas. |
JUOZAS ANTANAVIČIUS | muzikologas, visuomenės veikėjas, Lietuvos Muzikos ir teatro akademijos profesorius, humanitarinių mokslų daktaras, apdovanotas DLK Gedimino 4 laipsnio ordinu |
SAULIUS ARLAUSKAS | teisės filosofas, profesorius |
ACLOVAS BAGDONAVIČIUS | filosofas, Vydūno draugijos garbės pirmininkas, Vydūno fondo (Čikaga) premijos laureatas |
VYTAUTAS BUBNYS | rašytojas, prozininkas, dramaturgas, eseistas |
ANTANAS BURAČAS | LMA akademikas, profesorius, Lietuvos Sąjūdžio iniciatyvinės grupės narys |
LEOPOLDAS DIGRYS | vargonininkas, pianistas, profesorius, dabartinės lietuvių vargonavimo mokyklos įkūrėjas, Respublikinės premijos laureatas. |
BRONIUS GENZELIS | humanitarinių mokslų habilituotas daktaras, profesorius, Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos Akto „Dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo“ signataras, Valstybinės mokslo premijos laureatas |
POVILAS GYLYS | ekonomistas, profesorius, Tarptautinės ekonomistų asociacijos tarybos narys, Sąjūdžio dalyvis, Lietuvos Respublikos ir penkių užsienio šalių ordinų kavalierius |
ROMUALDAS GRIGAS | sociologas, publicistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras, LMA narys korespondentas |
BOGUSLAVAS GRUŽEVSKIS | ekonomistas, habilituotas daktaras, Vilniaus universiteto ir Lietuvos karo akademijos profesorius, LSTC Darbo ir socialinių tyrimų instituto direktorius |
EUGENIJUS IGNATAVIČIUS | aktorius, rašytojas, apdovanotas Riterio kryžiumi „Už nuopelnus Lietuvai“ |
VIDMANTĖ JASUKAITYTĖ | rašytoja, publicistė, Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos Akto „Dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo“ signatarė, Lietuvos rašytojų sąjungos narė, Lietuvos moterų sąjungos įkūrėja, literatūrinių premijų laureatė |
EUGENIJUS JOVAIŠA | archeologas, LEU profesorius, humanitarinių mokslų daktaras |
GUNARAS KAKARAS | astronomas, Lietuvos etnokosmologijos muziejaus direktorius |
VLADAS KANČIAUSKAS | dailininkas, skulptorius |
IJOLĖ KARAŠKAITĖ, | pedagogė, VšĮ „Musica vitale“ vadovė |
ALGIMANTAS S. KLIAUGA | dailininkas |
JUOZAS ALGIMANTAS KRIKŠTOPAITIS | fizikas ir filosofas, profesorius, habilituotas mokslų daktaras, Baltijos valstybių mokslo istorijos ir filosofijos asociacijos prezidentas |
ANTANAS KUDZYS | inžinierius-statybininkas, habilituotas daktaras, profesorius, LMA tikrasis narys. Tarptautinės tiltų ir konstrukcijų asociacijos, Europos mechanikų draugijos, Tarptautinės statinių tyrimo ir standartų tarybos narys. |
IRENA MERKIENĖ | istorikė-etnologė, habilituota mokslų daktarė, Lietuvos katalikų mokslo akademijos akademikė, Lietuvos mokslo premijos laureatė |
GEDIMINAS MERKYS | sociologas, profesorius, habilituotas mokslų daktaras |
ROMUALDAS OZOLAS | filosofas, pedagogas, Lietuvos sąjūdžio iniciatyvinės grupės narys, Sąjūdžio Seimo tarybos vicepirmininkas, Lietuvos Nepriklausomybės Akto signataras |
KĘSTUTIS PUKELIS | Vytauto Didžiojo universiteto studijų kokybės centro vadovas, profesorius, habilituotas mokslų daktaras |
VYTAUTAS RADŽVILAS | filosofas, Vilniaus universiteto profesorius, humanitarinių mokslų daktaras, Lietuvos Sąjūdžio iniciatyvinės grupės narys |
KĘSTUTIS RAMONAS | dailininkas, pedagogas |
VYTAUTAS RUBAVIČIUS | rašytojas, humanitarinių mokslų daktaras, Lietuvos kultūros tyrimų instituto mokslo darbuotojas |
SILVIJA SONDECKIENĖ | muzikė, violončelininkė, Lietuvos muzikos ir teatro akademijos profesorė |
SAULIUS SONDECKIS | smuikininkas, dirigentas, profesorius, Nacionalinės kultūros ir meno premijos laureatas, apdovanotas DLK Gedimino I ir V laipsnio ordinais, atminimo medaliu, Marijos žemės kryžiaus 4-ojo laipsnio ordinu, Austrijos garbės kryžiumi |
ALOYZAS STASIULEVIČIUS | tapytojas, pedagogas, apdovanotas Riterio kryžiumi „Už nuopelnus Lietuvai“ |
KRESCENCIJUS STOŠKUS | filosofas, humanitarinių mokslų daktaras, Lietuvos kultūros kongreso ir Nepartinio demokratinio judėjimo tarybos pirmininkas |
LIUCIJA STULGIENĖ | matematikė, muzikų rėmimo fondo direktorė, apdovanota LDK Gedimino ordinu |
REGIMANTAS TAMOŠAITIS | Vilniaus universiteto docentas, humanitarinių mokslų daktaras, literatūros kritikas |
ALFONSAS VAIŠVILA | teisės filosofas ir teoretikas, M. Romerio universiteto profesorius, habilituotas mokslų daktaras |
GRAŽINA VITARTAITĖ | docentė, nusipelniusi meno veikėja, dailininkė |
Atviro laiško nuostatoms pritaria Lietuvos nevyriausybinės organizacijos:
Lietuvos Helsinkio grupė, STASYS STUNGURYS,
Lietuvos žmogaus teisių asociacija, VYTAUTAS BUDNIKAS,
Piliečių gynybos paramos fondas, STASYS KAUŠINIS,
Asociacija Nepartinis demokratinis judėjimas, Kęstutis Zaborskas,
Lietuvos žmogaus teisių gynimo asociacija, ROMUALDAS POVILAITIS,
Lietuvos kultūros ir politikos institutas, ANTANAS STAPONKUS,
Jaunimo sambūris “Pro Patria”, VYTAUTAS SINICA,
Socialinės veiklos asociacija ” Šviesos kampelis”, JOLANTA LIPKEVIČIENĖ,
Asociacija “Tėvų pedagogų sąjūdis”, INDRĖ PAVINKŠNIENĖ,
Lietuvos tėvų forumas, AUDRIUS MURAUSKAS,
Pasaulio gydytojų federacijos „Už žmogaus gyvybę“ Lietuvos asociacija, JANINA IRENA TARTILIENĖ,
Gausių šeimų asociacija, ANGELĖ KOSTOGRIZIENĖ,
Vakarų Lietuvos tėvų forumas, KRISTINA PAULIKĖ,
Radviliškio rajono gausių šeimų asociacija “Šeimos židinys”, KRISTINA ČERNOMOREC,
“Tėvų pedagogų sąjūdis”, INDRĖ PAVINKŠNIENĖ,
Lietuvos Teisininkų Sąjunga „Nuomonės“, MARIJA EINORIENĖ,
Vilniaus universiteto Teisės fakulteto studentų ateitininkų korporaciją „Iustitia“, VYTIS TURONIS
Pasirašiusiųjų identiškumą tvirtintu:
NDJ tarybos pirmininkas Krescencijus Stoškus
skaityti tiek nežinomų ir iki šiol negirdėtų NVO pavadinimų.Lyg būtų kokių laimėjusiu soc.mažumų rėmimo projektų skelbimas ES paramai gauti:DDDDDDDDDDDIr sveikintina kad mūsų intelektualai pagaliau padarė kažką realiai konkretaus.
Kažkokie seniokiški skundai gyvenimu – visur vien grėsmės ir tik grėsmės. Kokia šito laiško prasmė? Tik tušti dejavimai. Senų prarastų privilegijų ilgesys… Dirbkite, o ne dejuokite.